De-a lungul vremii, mulți oameni au căutat să găsească calea ce duce spre Dumnezeu. Unii au găsit-o și au fost numiți mucenici, sfinți, înțelepți și cinstiți ca prieteni ai lui Dumnezeu.
La trei sute de ani după răstignirea Domnului nostru Iisus Hristos, mulți creștini încep să se retragă în munți, în oazele deșertului, în locuri cât mai ascunse.
Pentru viața pe care o duceau, au fost numiți pustnici sau sihaștri. Din dragoste pentru Dumnezeu, aceste suflete căutau singurătatea care să-i despartă de lume, așa precum și Sfântul Ioan Botezătorul a căutat-o.
Primii pustnici cunoscuți cu numele au trăit în Egipt. La început, ei locuiau la marginea satelor. Apoi s-au așezat în munții înalți și golași ai deșertului, unde își săpau grote.
Cu timpul, acești iubitori de singurătate s-au așezat în deșertul libian, dând naștere primelor mânăstiri din lume: Nitria, Kellia - adică Chiliile și Schitul.
Din Egipt, numeroși călugări s-au îndreptat spre Siria și Palestina, iar de aici, treptat, în toată lumea. Acești oameni au trăit cea mai mare parte a vieții lor în tăcere și sărăcie. Se hrăneau cu mancare puțină, își petreceau zilele și nopțile în rugăciune.
Cel care ducea o viață sfântă era numit de către ceilalți călugări „Ava”, adică „Părinte”. În jurul lui se strângeau numeroși ucenici care doreau sa-l imite.
Sfinții Părinți au fost mari, pentru ca au fost ascultători față de Dumnezeu. Cuvintele lor erau purtatoare de har.
Iată câteva din sfaturile acestora:
„Sa fii întotdeauna liber pentru altul, căci folosul altuia este roada ta.“
„Insoțește rugăciunea cu munca.“
„Sa nu întrerupi cuvântul celui ce grăiește și sa nu i te împotrivești ca un prost. Fii serios ca un înțelept.“
„Daca ai un oaspete, să nu te lauzi sau sa te plângi din cauza aceasta.“
„Deschide și închide liniștit ușa prietenului tau.“
„Ascunde tainele, faptele și nevoințele tale.“
„Daca mintea ta hoinărește, citește cuvintele și viețile sfinților cu încordare.“
„Nu supara pe nimeni, iar când alții te jignesc, rabda. Întărește-te în Hristos.“
„Nu disprețui lucrul greu și nu tânji dupa prea multa odihna.“
„Sa nu intri pe neașteptate la cineva.“
„De sta cu tine la masa vreun musafir, îndeamna-l o data și de doua ori sa mănânce.“
„Sa nu înfrunți pe cineva pentru vreo greșeala.“
„Nu opri pe cineva nici sa postească, nici sa manance.“
|